Krajsčerč, novozelandski grad zelenila.
Ovde, gde proleće dolazi u Kenterberi,
narcisi procvetaju i pozlate šumoviti deo parka Hegli.
Kroz park,
omeđan drvećem, zelene obale, protiče Avon.
Mala i blaga rečica.
Obala reke je mirna i travnata.
Tihi raj udaljen od užurbanosti grada.
Nedaleko od toga su visoke zgrade,
gužva na ulicama, i samo srce grada:
trg uz katedralu.
Sve gradske ulice su ravne...
tako da su biciklisti svuda.
Ovo je grad bicikliranja.
Majke, očevi, sinovi i kćeri. Svi na točkovima.
Biciklisti svih godina,
od 8 do 80, voze se iz zabave ili na posao, svaki dan.
Na hiljade njih.
I jedino se Kopenhagen može pohvaliti sa više biciklista.
Zgrada Kanterberijskog univerziteta.
Vremenom načete kamene zgrade...
zasenjuju dvorište manastira.
Ovde je lord Ruterford započeo svoju veliku karijeru.
devojačka gimnazija je na Kranmer trgu.
Nedaleko od toga su prostranstva Hegli parka...
sa igralištima za mnoge sportove.
U proleće, leto i jesen...
vrtovi Krajstčerča su vrlo živopisni.
Da, Krajstčerč.
Novozelandski grad zelenila.
Mamice!
Mamica! Jako je povređena!
Molim vas, pomozite nam!
Tokom 1953. i 1954. Polin Ivon Parker...
je u svom dnevniku opisala prijateljstvo sa Džuliet Merion Hjulm.
Ovo je njihova priča.
Tekst iz Polininog dnevnika je prenešen doslovno.
NEBESKA STVORENJA.
Sedite!
Nesvršeni konjunktiv, kao i nesvršeni indikativ,
označava radnju u prošlosti.
DEVOJAČKA SREDNJA ŠKOLA U KRAJSTČERČU, 1952.
Neka neko prevede. Brzo!
"On želi da mu ona pozajmi nešto novca". - Podigni ruku!
Ne želim da se devojke javljaju bez reda na mom času.
Dobro jutro, devojke.
Dobro jutro, gospođo Stjuart.
Sedite!
Gospođo Viler, razrede.
Ovo je Džuliet Hjulm.
Džuliet nam dolazi iz Sent Margaret.
Pre toga, provela je neko vreme u Kvinsvudu, u Havks Beju.
Ja sam ustvari iz Engleske, gospođo Stjuart.
Naravno.
Njen otac je doktor Hjulm.
Rektor Kanterberijskog koledža.
Džuliet je proputovala ceo svet.
I sigurna sam kako je vrlo nestrpljiva da podeli svoje impresije...
o egzotičnim prekomorskim zemljama sa devojkama u 3A.
Pa, ostavljam vam je sa vama, gospođo Waller.
Džuliet.
Možeš ovde sesti, Džuliet.
Koristimo francuska imena u razredu.
Možeš da izabereš svoje.
Nepravilni glagoli u konjunktivu prezenta...
Izvinite, gospođo Waller. Napravili ste grešku.
"Sumnjam da može dolaziti" je u stvari govorni konjuktiv.
Uobičajeno je da se ustane kada se obraćaš učiteljici.
Antoanet.
Trebali ste napisati "doći".
Oh, mora da sam pogrešno prepisala iz mojih beleški.
Nema potrebe da se izvinjavate, gospođo Waller.
I sama sam bila uplašena težinom sve dok to nisam savladala.
Hvala ti, Džuliet! Otvori svoj udžbenik na stranici 17!
Dobro, mislim da bismo danas mogli crtati nešto realistično.
Neka svako pronađe svoj par i dogovorite se ko će pozirati a ko crtati.
Džuliet, ti nemaš partnerku.
To je u redu, gospođice Kolins. Sigurna sam da se mogu i sama snaći.
Polin, da li si ti sa nekim?
Dobro, možeš doći ovamo i biti par sa Džuliet.
Mogla bi promeniti boju, napraviti više tamnijim.
Ovo je vrlo lepo, Džoan.
Za ime božje, Džuliet!
Šta je ovo?
Sveti Đorđe i aždaja. - Gde je Polin?
Oh, još je nisam stigla nacrtati.
Htela sam je postaviti na stenu ali mi se čini da nemam više mesta.
Izvini.
Ne znam da li ste primetili gospođice Kolins, ali sam...
nacrtala Svetog Đorđa po liku
najvećeg svetskog tenora, Marija Lance.
Da, vidim. To je vrlo mudro, Džuliet.
Ali ako sam ti zadala temu, očekujem da je se pridržavaš.
Ostavi ovo i počni iznova.
Mislim da ti je crtež fantastičan.
Oh, skuše!
Pa, imaćemo ih sutra za ručak.
Spremimo ih odmah, dok su još sveže. Honora.
Mislim da ćeš primetiti kako g. Bejlis baš nije oduševljen morskom ribom.
Imam jagnjeće kotlete u frižideru.
Izvinite.
Da li će vam smetati ako pustim moju novu LP ploču?
Odgovarao bi ti fini komad skuše, zar ne, Stiv?
Pa... ustvari, nisam baš neki ljubitelj ribe, g. Riper.
Oh, opet si bacao novac.
Oh, sve je u redu! Imam novac za stan i hranu.
Zdravo!
Pa? Reci nam, kako si prošla?
Dobila sam peticu, mama.
Nomoj da brineš o tome sada, rešićemo to posle večere.
Idi i pusti svoju ploču.
Doris Dej. - Mislim da je zaista talentovana.
Moraš biti brz u ovoj kući, prijatelju.
Hej, nije li to čuveni irski pevač, Marej O'Lanca?
On je italijan, tata.
Najveći svetski tenor.
Prestani!
Kvariš ga!
Odlazi!
Leva.
Desna. Leva.
Desna.
Leva.
Mogu li još jednom da pogledam?
Tako je impresivno.
Mogu li dodirnuti?
I ja imam ožiljke. Na plućima su mi.
Potrošila sam mesece u krevetu za vreme rata, zbog posledica problema sa disanjem.
Mama i tata su me poslali na Bahame da se oporavim.
Nisam ih videla pet godina. Ali sada smo zajedno.
I mama mi je obećala da me više nikada neće ostaviti samu.
I ja sam takođe bila dugo u bolnici. Zbog moje noge.
Morala sam da prođem sve te operacije.
Osteomielitis ti pretvori kosti u kredu.
Trebalo im je dve godine da me reše svih nedaća.
Razvedri se.
Samo najbolji ljudi imaju loša pluća i bolesti kostiju.
Sve je to tako zastrašujuće romantično.
Oh! Zdravo, Pol!
Zli princ Runnymede je pobegao!
Uhvati ga, Pol!
Brže!
Hajde!
Ušljivko je propao u zemlju!
Oh, Bože! Džonesi, prestani!
Ostavi je na miru, ti malo smrdljivo govance!
Ali ona je napadač! - Odlazi, više se ne igramo!
Hajde, odjebi!
Izgovorila si prostotu. Tužiću te mami.
A ja ću otići u tvoju sobu i pokidati sve tvoje igračke.
Žao mi je. Oh, moj Bože!
Tako mi je žao.
Nije važno. - Naravno da je važno!
To je Mario.
Šta je ovo, za ime božije?
To je sendvič sa jajima i lososom. Dala sam ti ga pre nekoliko dana.
Da, mislim da sam osetio smrad.
Bože, Henri! Ti si beznadežan slučaj.
Ne može ti se poveriti nešto tako jednostavno kao ručak.
Majko!
Oh, zdravo.
Majko, Džonesi je slomio Polinu ploču!
Oh, dušo. - Moramo joj kupiti drugu.
Želiš li šoljicu čaja, Pol?
Ne, hvala.
Pa, Džuliet nam je rekla sve o tebi.
Čujem da si veliki ljubitelj opere. - Pa, koju ćemo pustiti?
Džuliet, tvoj otac pokušava da radi.
Tata može da radi dok puštamo ploče. - Zašto ne odete napolje, ha?
Uskoro ću biti gotov.
Mario!
Pol!
Oh, Bože! Pol, jesi li dobro?
Mislim... mislim da umirem!
Nemoj! Molim te.
Molim te, nemoj!
Pol!
Jela si luk!
Žabo krastačo!
Pol!
"Njene oči svetlucaju."
"Iako to pokušava da sakrije."
"Ne može poricati svetlucanje u svojim očima"
"Šarm njenog osmeha je tako zavodljiv Don Diegu."
"Proputovaće milje zbog šarma njenog osmeha."
"Njeno lice je kao san."
"Kao anđeo kog sam video."
"Ali sve što moja draga može povikati..."
Oh, želela bih da Džejms Mejson snimi religijski film.
Bio bi savršen kao Isus.
Tata kaže da je Biblija puna gluposti.
Ali mi ćemo svi ići na Nebo.
Ja neću.
Ja ću ići u "Četvrti svet".
To je nešto kao Nebo, ali bolje, zato jer tamo nema hrišćana.
To je potpuni raj muzike, umetnosti i čistog uživanja.
Džejms će biti tamo, i Mario.
Jedino što će oni da budu sveci.
Sveti Mario.
Biće poznat kao "On".
"On".
"Onaj". - "Onaj".
"Ovo".
"To". - "To".
"Ono". - Apsolutno ne!
Orson Vels! Najodvratniji živi čovek!
Klanjamo se svecima.
Sveci.
Predivno, mama!
Ja sam dobio par čarapa!
Oh, Vendi!
Oh, hvala!
Od tate.
Mario Lanca! Hvala, Ivon!
Nadam se da je u redu. To je iz "Whitcombe and Tombs".
Odlučila sam da će moja novogodišnja odluka biti...
veća popustljivost prema drugima.
Lepinjice! Mljac! - Zar ne ideš napolje?
Ne do 14:30. - Ovo je privatna stvar, odlazi!
Oh! Idemo.
Samo napred.
Pogledajte koga sam pronašao.
Zdravo, Džuliet.
Zdravo, gospođo Riper.
Tako mi je drago što sam vas upoznala.
I tako, lud od besa,
Čarls je probo mačem Lanselota Trelavnija...
dajući Debori slobodu da prihvati Čarlsovu bračnu ponudu.
Slušala sam tvoju majku na 3YA radiju.
Ženski krug sadrži mnogo živih debata.
Zapravo, mama je napustila taj program.
Sada je prezauzeta u Veću za bračno savetovanje.
Zvuči kao uvrnuta gomila. - Tata!
Ne bih htela da se o našim privatnim stvarima razgovara sa potpunim strancem.
Oh, ne. Mamica je strašno dobra u tome.
Ima duboke razgovore sa nesrećnim parovima,
i nagovara ih da pokušaju ponovo.
U dve godine je imala samo četiri razvoda.
Zaista bi trebala da radi za UN.
Moja supruga okrivljuje mene, kaže da je sve moja greška.
A kako se vi osećate zbog toga, g. Peri?
Molim vas, zovite me Bil.
Ne znam šta je pošlo naopako. Moja žena misli da...
Ne, ne. Razgovarajmo o vašim osećajima, Bil.
Mama ima posebnu tehniku koja se zove "Dubinska terapija".
Šta je to? - Nisam sigurna.
Ali je dokazano vrlo popularna.
Jedi, Ivon.
To mi je srednje ime.
Ivon nam je rekla da si dobra u modeliranju.
Obožavam sve što ima veze sa umetnošću.
Pa, i mi smo prilično vešti u modeliranju, zar ne?
Nikada nisam radio sa plastelinom, kao vi devojke...
ali uživam u pravljenju bilo čega od drveta.
Vi ste drvodelja, g. Riper?
Radim kod "Dennis Brothers", nabavka ribe.
On je upravnik.
Ovo je kupatilo... izvinite nas.
Doručak je između 7:00 i 9:00.
Spavaće sobe su male ali su vrlo čiste i udobne.
Slušaj, tu tvoju priču...
bi mogle da objave školske novine kada je završiš.
Ustvari, g. Riper, to je roman. I biće poslat u Njujork.
Tamo se nalaze sve velike izdavačke kuće.
Zaista?
Pa, bolje da me odmah ubeležiš za jedan primerak.
Smatrale smo da je veoma tužno što drugi Ijudi...
ne znaju da cene našu genijalnost.
Ali smo se nadale da će im knjiga barem malo pomoći.
Niko nas zapravo ne može u potpunosti razumeti.
Oh, hajde.
PORT LEAVY, USKRS 1953.
Čarls se drži za ranjeno rame dok u galopu ulazi u dvorište!
Debora čeka njegov povratak u svojoj privatnoj odaji na samom vrhu tornja!
Oseti njen miris sa 50 koraka i žurno odbacuje svoje oružje!
Snažno otvara vrata i baca se na krevet.
Obljubljuje je!
Bože, da! Kladim se da je napumpao u njihovoj prvoj zajedničkoj noći.
Šta znači "napumpao"?
Nešto što ti ne bi razumeo.
Reci mi! Imam skoro 10 godina! - Imaš osam i po i neverovatno si glup!
Mama, Pol i ja smo odlučile
da Čarls i Debora imaju bebu.
Naslednika prestola Borovnie.
Kakva sjajna ideja.
Nazvaćemo ga Dielo.
Pa, to je dobro... dramatično ime.
Pol ga je smislila. - Baš si pametnica.
Evo ga, gotovo.
Oh, pogledaj vas dve. Par Borovnijskih princeza koje ću ikada videti.
Moja ćerka.
I moja... usvojena ćerka.
Hilda, ne mogu da nađem ono pismo od komisije.
Traže naše brojeve pasoša. - Zar ideš u inostranstvo, tata?
Tvoj otac učestvuje na fakultetskoj konferenciji u Engleskoj, dušo.
Neće nas biti samo dve nedelje.
Ti nećeš ići, zar ne, mama? - Pa, hoću. Mislila sam da bih mogla.
To je... previše vremena a da bi tvoj otac i ja bili razdvojeni.
Ali, i ja bih trebala da idem. - Draga, moraš da ideš u školu.
Tek si se privikla. - Ali...
Ko hoće da ide u prodavnicu? - Ja! Ja idem!
Trebaju mi cigarete.
Obuj cipele, Džonatan!
Džuli!
Vidi, Pol! - Šta?
Vidi! - Šta?
Tako je predivno. - Šta?
Tako je predivno! Predivno cveće.
Pođi sa mnom!
Sve je u redu, videćeš.
Hajde! Hajde!
Pogledaj!
Danas smo Džuliet i ja otkrile ključ za "Četvrti svet".
Imale smo ga u svom posedu već skoro šest meseci...
ali smo to shvatile tek na dan Isusove smrti.
Ugledale smo prolaz kroz oblake.
Sve je bilo ispunjeno mirom i blaženstvom...
kada smo shvatile da imamo ključ.
Sada nam je jasno da nismo geniji, kako nam se činilo.
Imamo poseban deo mozga koji može da prihvati "Četvrti svet".
Još samo desetak Ijudi ga poseduje.
Kada umremo, otići ćemo u "Četvrti svet".
U međuvremenu, dva puta svake godine možemo iskoristiti ključ...
i pogledati u taj predivni svet...
za koji smo bile dovoljno srećne da ga možemo upoznati...
na ovaj dan pronalaska ključa...
za put kroz oblake.
Guraj! Evo ga, ide!
Oh, Bože!
Dečak je!
Debora...
Imamo sina i naslednika.
Nazvaću ga Dielo!
Oh, ti si tako čudesna žena!
Ne bih to uspela bez tebe, Čarls.
Carica Debora je imala ogromne poteškoće...
braneći se od svog supruga koji je hteo da je ima...
ujutru, u podne i uveče.
Hvala ti, Džuliet.
Kako god, kraljičin najveći problem je njeno neukrotivo dete, Dielo,
koji se pokazao kao nekontrolisani mali pokvarenjak...
poklavši sve svoje dadilje kada god mu se to prohtelo!
Sada je dosta, Džuliet!
Pretpostavljam da ti je sve ovo duhovito!
Ne, gospođice Stivens.
Pretpostavljam da misliš kako je domišljato ismejavati kraljevsku porodicu.
Podtsicati izrugivanje kraljice i carstva...
sa ovom glupošću!
To nisu gluposti! - Sedi dole, Polin!
Stvarno ne razumem zašto ste se toliko uznemirili, gospođice Stivens.
Samo sam napisala esej o kraljevskoj porodici kako ste i zatražili.
Nije rečeno da mora biti o Vindsorima!
Sedi dole!
Devojka kao ti bi trebala da služi kao primer.
Na svoje mesto.
Prestani, Džuliet!
Gospođa Hjulm mi je rekla kako su danas otkrili
da Džuliet ima tuberkulozu na jednom plućnom krilu.
Jadna Džuliet.
Skoro sam se onesvestila kada sam čula.
Strašno sam se trudila da ne zaplačem.
Provela sam tešku noć.
Bilo bi sjajno kada bih i ja dobila tuberkulozu.
Hajde, pridigni se.
Nisam gladna. - Ivon, moraš da jedeš.
Jedva da si nešto pojela sinoć za večerom. Hajde.
Ne želim da se razboliš.
Želim samo neko vreme da budem sama.
Možda si zaboravila, ali si nekada bila vrlo bolesna mala devojčica.
Ali ja nisam.
Dobro.
Misliš li da Džuliet može da bude ovde kada joj roditelji odu?
Džuliet je bolesna, ići će u bolnicu.
Ali ona nema nikoga da je pazi!
Njeni roditelji sada neće moći da idu preko mora.
Moraće da otkažu svoj put.
Nemoj da brineš o Džuliet.
Još nije prekasno da otkažemo naše putovanje.
Ako je to ono što želiš.
Siguran sam da će ti se dopasti ovde.
Vrlo je mirno. - Razgovarala sam sa sestrom.
Obećala je da će se posebno brinuti o tebi.
A možeš i učiti dok se budeš oporavljala.
To je za tvoju dobrobit, dušo.
Razvedri se.
Četiri meseca. Proleteće začas.
Džuliet neće biti dozvoljene posete barem par meseci, draga.
Zakazala sam ti snimanje pluća rentgenom, samo da budemo sigurni.
Mislio sam da napravim kućicu za ptice u subotu.
Želi li neko da mi pomogne?
Nekada si volela da praviš stvari sa ocem, Ivon.
Te večeri mi je nešto palo na pamet.
Džuliet i ja se trebamo dopisivati kao Čarls i Debora.
Napisala sam joj pismo od 6 stranica kao Čarls.
I pismo od dve stranice kao Pol.
Sjajno je prihvatila ideju cele stvari.
"Moj dragi Čarls..."
"Nedostaješ mi i obožavam te u istoj meri."
"I čeznem za danom kada ćemo se opet sjediniti."
"Ali, kako venem u ovoj kući bolesti i oronulosti...
moje misli se učestalo okreću ka...
problemu našeg sina."
"Iako mu je tek 10 godina,
Dielo je do sada ubio 57. ljudi i ne pokazuje nameru da stane."
"To me zabrinjava, Čarls."
"Moja najdraža ljubavi, Debora..."
"Državnički poslovi i dalje okupiraju moje vreme."
"Moram ti prijaviti kako su niže klase užasavajuće tupe."
"Samo juče sam bio prisiljen da pogubim nekoliko seljaka."
"Tek toliko da ublažim dosadu."
"Dielo je insistirao da pođe sa mnom."
"Zapravo, napravio je takav nered da sam ga morala privremeno udaljiti."
"Glave su se kotrljale, i to ne samo od zatvorenika...
već i od kraljevske straže, mog sobara...
i par nesrećnih posmatrača takođe."
"Oh, Čarls, dovoljno sam očajna da prepustim Diela u ruke Kardinala...
u nadi da će dobra količina religije staviti tog mladog momka na pravi put."
Zdravo, još jednom.
Kako napreduješ?
Mora da je užasno teško biti odvojen od svojih školskih kolega.
Imam ovde nešto našta bi možda volela da baciš pogled.
Nažalost, čuda moderne medicine...
mogu da idu samo toliko daleko da se suprotstave bolestima kao što je TBC.
Zato sam ovde, jer...
Dodirni ga, Džuliet! Posegni za Isusom!
Ivon!
Pol!
Tako sam srećna što te vidim!
Ne približavaj se previše, još se nije sasvim oporavila.
Zdravo, Džuliet. - Zdravo.
Doneli smo ti nešto voća. - Oh, puno vam hvala!
Tvoja pisma su predivna, Čarls!
Pa, to ti baš lepo napreduje.
Oh, ja sam sestrin omiljeni pacijent.
I pokazala mi je svoj posebni bod.
Sviđa mi se boja. - To je za tebe.
Bože, koliko puno pisama.
Uživaju li tvoji roditelji na putovanju?
Evo ih nekoliko neotvorenih.
Čuvam ih za kišni dan.
Znam da ti je teško biti ovde, ali to je za tvoju dobrobit.
Poslali su me na Bahame za moje dobro.
Poslali su me u zaliv Prokletog ostrva za moje dobro!
Izvinite, gospođo Riper.
Osećam se pomalo umornom.
Pa, ne želimo te zamarati, dušo.
Možeš li ostati još malo, Pol?
Ne. Moramo uhvatiti tramvaj, Ivon.
Zdravo.
Znaš, ovo je tako posebno. Baš si pametna.
Debora se udala za Čarlsa...
a ovaj momak Nikolas je njen instruktor tenisa?
Da, ali između njih nema ništa.
Debora ne bi nikada bila sa običnim građaninom.
Nikolas se zainteresovao za Đinu.
Čudesno lepu ciganku.
Liči na tebe, Ivon.
Džuliet je napravila. - Zaista je neverovatno.
Kladim se da znate celu kraljevsku lozu unazad pet vekova.
Oh, da. Sve je razrađeno.
Nikada nećeš pogoditi šta se desilo. - Šta?
Džon se zaljubio u mene!
Onaj idiot podstanar? - Da.
Kako znaš? Da li ti je rekao?
Ne. Ali je tako očigledno.
Zato mi nisi odgovorila na moje poslednje pismo?
Ne, ludice.
Samo te zadirkujem.
On je samo glupi dečko.
Ivon...
Šta želiš? - Ne mogu da zaspim.
Mogu li da pozajmim knjigu? - Zatvori vrata.
Ova se čini interesantnom.
Neki od ovih uzoraka za pletenje se čine prokleto komplikovanim.
Jesi li probala podlošku za čaj?
Poprilično je hladno, zar ne?
Mogu li da uskočim u krevet na trenutak, samo da se zagrejem?
Stopala su mi kao kocke leda. - Trebao si da obuješ svoje papuče.
Daj, Ivon, smrznuću se!
Samo na kratko.
Ko bi rekao da će se u trenutku toliko toga izroditi iz ničega.
Strašna tragedija se desila.
Ne, devojke, nije "O" nego "E"!
Onda izgovara "Eeee" kao da je neko podbo olovkom.
Matora glupača.
Volim te, Ivon.
A na istoriji imamo starog senilnog šišmiša koji govori...
"Čarls II je sreo Nel Gvajan na brodu."
"On je bio bogati, mladi princ a ona mlada lepotica..."
"Takve stvari se događaju."
Bože, nije ni čudo što se ne ističem u istoriji.
Voliš li me kao ja tebe?
Naravno, dragi moj Nikolas.
Moje ime je Džon.
Više mi se sviđa Nikolas.
Možeš da me zoveš kako god želiš.
Što to radiš? - Ništa.
Oh, dođavola!
Idi u kuću.
Slomila si mi srce, Ivon.
Ležala sam... zbunjena.
Bilo je previše strašno da bih verovala.
Kada sam ustala, shvatila sam da je otac rekao majci.
Dolazite danas u Lankaster park, g. Riper?
Gde je Džon? Rekao je da će ići sa mnom.
Džon više ne stanuje ovde.
Otišao je jutros. Kaže da mu je stara majka bolesna.
Imala sam ružan predosećaj u početku...
ali sada shvatam da je moj prestup bio previše strašan za običnu pridiku.
Od sada ćeš spavati u kući, gde te možemo držati na oku.
Ako si i na trenutak pomislila kako ćemo tvoj otac i ja...
tolerisati takvo ponašanje gadno si se prevarila!
Tek ti je 14! Još si dete!
Pobogu, šta je to sa tobom, Ivon? Znaš šta se može desiti sa momcima.
Zar nemaš nimalo samopoštovanja? - Mogu li da idem sada?
Misliš da si pametna, mlada damo!
Rasplakala si oca sinoć!
Moj Bože, kakva si ti sramota.
Osramotila si mene, osramotila si porodicu.
Ti si samo obična mala droljica! - Izgleda da sam to pokupila od tebe.
Pobegla si sa ocem kada ti je bilo tek 17!
Baka Parker mi je to rekla!
Zakasnićeš.
Užasno sam rastrojena.
Nikolas mi strašno nedostaje.
Majka misli da nemam više ništa sa njim.
Ali ona nema pojma.
Nikolasu je bilo drago što sam uranila.
Sedeli smo i razgovarali sat vremena.
Onda smo otišli u krevet.
U prvi mah sam se odupirala...
ali je onda postao vrlo naređivački raspoložen.
I nisam imala drugu opciju.
Otkrila sam da nisam izgubila nevinost u četvrtak uveče.
Kako god, nema nikakve sumnje da sada jesam.
Čarls!
Đina! Sjajno je što te vidimo ovde!
Debora?
Debora!
Dielo! - Pažljivo, Đina! Umalo smo te izgubili.
Za tebe, moja damo.
Debora!
Ti plačeš.
Ne budi tužna, Đina.
Ivon.
Ivon?
Ivon!
Nisam te povredio, zar ne?
Moram da idem kući.
Toliko te volim.
Tatice! - Tatice!
Život između dve predivne ćerke.
Čoveka koji ima dve predivne ćerke.
Ne možete da znate ali možete da pretpostavite
čistoću njihove umirujuće pažnje.
Velika genijalnost ovog para
je prepoznata samo od retkih.
Divan dečko! Mamice!
Oh, dušo! Zdravo, dobrodošla kući.
Ivon! Stani! Još uvek te volim!
Upoređujući se sa njih dve, svaki muškarac je budala.
Svet je počašćen što su se udostojile da vladaju njime.
Divim se snazi ovog ljupkog dvojca
i njihovoj poštovanoj ljubavi, tako retkima znanoj.
Ivon!
Zgodno.
Mora biti jasno kako je zaista čudesno
da ovakva nebeska stvorenja zaista postoje.
Oba para očiju, ipak toliko različita
čuvaju mnoge čudne misterije.
I nezainteresovano prate utrkivanje Ijudi,
njihovo propadanje i promenu.
Mržnja gori snažno u smeđim očima želeći da spali neprijatelje,
Ledeni prezir svetluca u sivim očima, okrutan i zao.
I zašto su muškarci takve budale?
Ne mogu da shvate mudrost skrivenu iza tih čudnih očiju.
A ti čudesni Ijudi smo ti i ja.
Gospođo Riper, mogu li da uđem?
Da, naravno.
Hvala vam.
Vaša ćerka, maštovita...
i poletna devojka...
Ako provodi previše vremena u vašoj kući samo recite.
Ona nas uverava da vama ne smeta što sve te noći provodi kod vas.
Ipak je nešto složenije od toga.
Od kada smo se gđa. Hjulm i ja vratili kući...
Džuliet se počela ponašati na pomalo uznemirujući način.
Mrzovoljnost, ispadi Ijutnje...
opšta razdražljivost, toliko nekarakteristična.
Mogu li vas ponuditi sa malo dobrog šerija, Dr. Hjulm?
Ne, hvala.
Stvar je u tome... - Ivon se takođe promenila.
Zaključava se u svojoj sobi, beskonačno pišući.
Moja supruga i ja mislimo kako je njihovo prijateljstvo...
nezdravo.
Bez pogovora, Dr. Hjulm.
Svo to vreme provedeno unutra pišući te njihove romane...
Ne idu na svež vazduh i ne bave se vežbanjem.
Nisam sigurna da znam šta želite da kažete, Dr Hjulm.
Vaša ćerka...
je izgleda razvila određenu vrstu...
nezdrave privrženosti prema Džuliet.
Šta je uradila? - Nije uradila ništa.
Radi se o...
Radi se o intenzitetu tog prijateljstva koje me zabrinjava.
Mislim da bismo trebali sprečiti nevolju pre nego što počne.
Dr. Benet, moj dobar prijatelj.
On je lekar opšte prakse ali je stručan i za dečiju psihologiju.
Ako je Polin zaista razvila nekakvu vrstu...
zastranjivanja,
Dr. Benet je savršen čovek
da je vrati na pravi put.
Kako ti ide sa učenjem?
Voliš li školu?
Da li si srećna kod kuće?
Odgovori Dr. Benetu, Ivon.
Ivon!
Gđo. Riper, možda bi bilo bolje da sačekate napolju?
Voliš li svoju majku?
Ne!
A zašto ne? - Gnjavi me.
I zato voliš da ostaješ kod Hjulmovih?
Ili zato što želiš biti sa Džuliet?
Sviđaju li ti se devojke?
Ne. - Zašto ne?
Glupe su. - Ali Džuliet nije glupa.
Nije.
Ivon, nema ništa loše u tome da imaš blisku prijateljicu,
ali ponekad stvari mogu da postanu...
isuviše "prijateljske".
Takva povezanost može da vodi ka nevoljama.
Nije dobro imati samo jednu prijateljicu.
Moja supruga i ja imamo nekolicinu prijatelja i uživamo da se viđamo sa njima
na redovnoj osnovi. I to je savršeno zdravo.
Možda bi mogla da razmisliš
da se više družiš sa momcima.
Ne želiš da povrediš Džulietina osećanja
i siguran sam da će ona to razumeti.
Imate i drugih interesovanja izvan vašeg prijateljstva.
Mislim, postoje različite vrste klubova i hobija kojima se...
Prokleta budala!
Gđo. Riper...
Homoseksualnost.
Slažem se, gđo. Riper, nije prijatna reč,
ali nemoj nepotrebno da paničimo.
Ovakvo stanje je često samo prolazna faza kod devojaka Ivoninih godina.
Ali ona je uvek bila normalno, srećno dete.
To se može pojaviti bilo kada.
A tinejdžeri su posebno ranjivi.
Šta je sa povraćanjem? Izgubila je dosta na težini.
Fiziološki, ne pronalazim ništa loše. Proverio sam je na TBC ali je čista.
Jedino mi preostaje da njen gubitak težine povežem sa psihičkim poremećajem.
Vidite, gđo. Riper, nemojte se previše brinuti.
Ivon je mlada i jaka i ima porodicu koja je voli uz sebe.
Šanse da to prevlada su velike.
Ako ne, medicinska nauka napreduje u velikim skokovima.
Značajni pomaci se mogu dogoditi bilo kada.
Oh...
Majka me probudila ujutru i započela sa pridikama pre nego što sam došla sebi.
Što mislim da nije pošteno.
Pojavila se sa najgorom mogućom pretnjom do sada.
Rekla mi je da ako mi se zdravlje ne poboljša...
više nikada neću moći da vidim Hjulmove.
Pomisao na to me užasava.
Život bi bio nepodnošljiv bez Debore.
Volela bih da mogu umreti.
Ovo nije trabunjanje ili trenutni poriv.
Odlučila sam u poslednje dve ili tri nedelje...
da bi to bila najbolja stvar za sve koja bi se mogla dogoditi.
A pomisao na smrt me uopšte ne plaši.
Oh, hvala ti!
Oh, Vendi!
Ja sam dobio par čarapa!
Boli li te, dušo?
Tvoja noga.
Imaš li bolove?
Moja novogodišnja odluka je mnogo sebičnija nego prošlogodišnja.
Moj moto će biti:
Jedi, pij i veseli se. Jer sutra, možda već budeš mrtva.
Zdravo, Pol!
Spremni!
Smešak!
Ovo je danas stiglo, Ivon.
Moje ime je Đina.
To je pismo iz škole, od gospođe Stjuart.
Šta želi stara Stu?
Kaže kako je nivo tvog rada opao.
Na ovakav način, ona misli kako nećeš dobiti prolaznu ocenu.
Koga briga? - Ja brinem, i tvoj otac brine.
Želimo da imaš dobro obrazovanje. - Ja se sama obrazujem.
Padaš iz engleskog!
Nekada si bila najbolja u razredu! - Pišem sama za sebe!
Nemoj misliti da će ti ove priče doneti prolaznu ocenu!
Zar ti stvarno misliš da će ti ovo neko objaviti?
Šta ti znaš? Nemaš pojma o pisanju!
Ti si najneobrazovanija osoba koju sam ikada srela!
Nepristojna si i bezobrazna!
I ne pada mi na pamet da užasno malo dete kao što si ti
šaljem u školu ni minut više! - Ne želim ni da uđem u prokletu školu!
U redu, možeš da ideš napolje! Idi tamo i nađi posao...
i dobro se potrudi sama da se izdržavaš!
Mislim da ću poludeti.
Ne, nećeš, Đina.
Svi ostali su budaletine.
Idemo preko mora. - Misliš, da putujemo same?
Kuda ćemo otići? Ne na Bahame, odvratni su.
Naravno! Tako je očigledno!
Znam. Nagnuću se unazad i prebaciti kosu preko ramena...
Tako ću izgledati kao Veronika Lejk. - Sjajno!
Ne mrdaj se, tako da ne budu mutne.
Požuri, hladno je!
Još samo nekoliko.
Znam, sada ću se nagnuti napred tako da se više vidi dekolte.
Devojke nešto rade u kupatailu.
Mislim da se međusobno fotografišu.
Ostavi ih na miru, Henri.
Spreman sam da tolerišem prisustvo te male Riperove...
ali neću da trpim nikakvo...
ciguli - miguli.
Sigurna sam da je potpuno nedužno.
Sigurna sam da će primetiti kako nedostaju stvari.
Okriviće sluškinju. Ionako mažnjava stvari svo vreme.
Ovo sigurno vredi 50 funti.
Mogu da pogledam u očev sef. Sigurna sam da mogu nabaviti ključeve njegove kancelarije.
To je sjajno!
Začas ćemo skupiti novac za putne karte.
Čim ti ljudi u Holivudu bace pogled na nas popadaće jedni preko drugih.
Biće čudesno upoznati Džemsa lično.
Znam da ćemo biti sjajne.
I Gaj Rolfa i Mel Ferera. - I Maria!
Ne mogu dočekati da uradimo ljubavne scene!
Ali šta ako su venčani?
Nemoj da brineš zbog toga.
Jednostavno ćemo ubiti svaku ženu koja nam stane na put.
Ustala sam u 5:30 tog jutra...
i uradila sve kućne poslove do 8:00.
Uključujući i donošenje doručka Vendi u krevet.
Bila sam u potpunosti zadovoljna sama sobom.
A takođe i budućnošću.
Tako smo briljantno pametne.
Dobar udarac, Hilda.
Direktni pogodak!
Pantalone su mu se dobro smočile.
Svi će misliti kako se upišao.
Prokletstvo! - Mreža.
Bilovo njuškanje oko mame postaje hronično.
Mislim da je jako "bolestan".
Oni i žele da u to verujemo.
Henri, strašno sam zabrinuta za Bil Perija.
Završio je sa bolnicom i sada nema gde otići da se oporavi.
Ponudila sam mu sobu.
Ne bi trebao da bude sam. Ne u takvom stanju.
Da.
Jedva sam čekala da dođu ambulantna kola.
Ima nešto tako strašno uzbudljivo u telu na nosilima.
Oh, Bože! Bil!
Ali uopšte nije bilo tako.
Bil! Nadam se da te put nije izmorio.
Zdravo. - Ni najmanje.
Kakvo sjajno mesto.
Zdravo.
Zdravo!
Namenjena je za poslugu ali je vrlo udobna.
Oh, bajno.
Majka se potpuno uživela.
Misliš li da Bil pokušava da joj se uvuče u postelju?
Više nego tačno!
Ali nema ništa da se iskaže. Niko nema pristup u maminu postelju osim tatice.
Jadni otac.
Nemoj da brineš, Đina.
Mama i tata se vole.
Hvala, profo.
Otuđili ste se od profesorskog odbora...
i potpuno kompromitovali dobru volju veća.
Mogli ste da budete barem malo razumniji u vezi šumarstva.
Stojim iza svog prošlogodišnjeg izveštaja.
Kanterberi fakultet ne bi trebalo da bude toliko raspršen...
Henri, to neće ići.
Čovek tvog kalibra je sigurno potreban u Engleskoj.
Moram uzeti u obzir i zdravlje moje ćerke.
Njoj treba toplija klima.
Dr Hjulm, potrudimo se da izbegnemo neugodnosti u javnosti.
Do kraja godine morate pronaći novo mesto.
Bil, nije u redu.
Nije u redu.
Kada? - Ne sada!
Ti si jedna grozna koketa.
Perem kosu, Laurie.
Još samo malo.
Još je unutra?
Hajde, Ivon. Imala si dovoljno vremena.
Ivon!
Da, da, da...
Odmah da si otvorila vrata.
Oblačim se što brže mogu, za ime božije!
Otvori vrata!
Majka mi je očitala gadnu lekciju uz uobičajeni napor.
Moram odmah otići kod Debore...
i reći nekome ko saoseća...
koliko mrzim majku.
Majka mi je rekla da ne mogu ići opet u Ilam...
dok se ne udebljam na 50kg i budem zdravija.
Cele nedelje sam se radovala odlasku u Ilam...
a sada ovo.
Više je nego nerazumna.
Takođe sam čula i njene uvredljive opaske o gđi. Hjulm.
Pobesnela sam!
Bilo mi je drago zato što Hjulmovi suosećaju sa mnom...
i dobro je znati kako odrasli razumeju kakva je majka.
Verujem da će dr. Hjulm preduzeti nešto u vezi toga.
Zašto majka ne umre?
Gomila ljudi stalno umire, na hiljade njih.
Zašto ne i majka?
I otac takođe.
Ivon...
Hajde, draga.
Sada zatvori oči i zamisli želju.
23. april 1954.
Balon je odleteo!
Šta to pobogu pričaš?
G. Peri je bolestan, donela sam mu šoljicu čaja.
Želiš li i ti malo, Džuliet?
Ne pokušavajte da me obmanete.
Koštaće vas 100 funti da ne izbrbljam sve tatici.
G. Peri i ja smo zaljubljeni, Džuliet.
Hilda...
Tvoj otac zna za nas.
I dok se drugačije ne dogovorimo...
odlučili smo da živimo utroje.
Nije me briga šta radiš.
Pol i ja idemo u Holivud.
Strašno su zainteresovani da nas angažuju, bićemo filmske zvezde.
O čemu ti to pričaš? - Sve je dogovoreno.
Ne treba nam tvojih prokletih 100 funti!
Nabij ih u dupe!
Debora mi je javila neverovatne novosti.
Idem u Ilam, imamo toliko toga da pričamo.
Zdravo!
Debora je još uvek bila u krevetu kada sam došla.
Dr. Hjulm nas je pozvao u salon da razgovaramo sa njim.
Tvoja majka i ja ćemo se razvesti.
Šok je bio prevelik da bih mogla misliti o tome.
To je tako neverovatno.
Jadni otac.
Doktor Hjulm je bio tako Ijubazan i pun razumevanja.
Želeo je da čuje sve o našem putu u Ameriku.
Bio je u isto vreme pun nade i očajanja.
Dugo smo razgovarali...
a Debora i ja smo bile na ivici suza kada je sve bilo gotovo.
Kakva će sada biti budućnost?
Možda ćemo otići u Italiju ili na neka druga mesta.
Ili nećemo uopšte da odemo.
Niko od nas to ne zna.
Sve zavisi od slučajnosti.
Dr. Hjulm je najplemenitija...
i najčudesnija osoba koju sam ikada upoznala.
Oko jedne stvari smo se Debora i ja složile:
Kroz sve, plovimo ili tonemo zajedno.
Tvoja majka i ja smo razgovarali i doneli smo nekakve odluke.
Daću ostavku na fakultetu...
i prihvatiću mesto u Engleskoj.
Ali, tatice, ne možeš me samo tako ostaviti ovde sa majkom.
Mislim kako je najbolje da se pridružiš svom ocu.
Da li i Đina ide takođe? - Naravno da ne.
Neću da idem u Englesku bez Đine!
Nećeš ići u Englesku, dušo.
Ostaviću te u Južnoj Africi kod tetka Ene.
Tvoja pluća se ne oporavljaju.
Toplija klima je sve što ti treba.
Za dobrobit tvog zdravlja.
Hjulmovi će se brinuti o meni.
Žele da živim sa njima.
Ne budi smešna.
Ti si naša ćerka, mesto ti je ovde sa nama.
Moram biti sa Deborom.
Idemo u Južnu Afriku.
Ne ideš ti nigde. Petnaest ti je godina, Ivon.
Moraš me pustiti da odem!
Razgovaraćemo o ovom kada se smiriš.
Bila sam jako depresivna...
i vrlo ozbiljno sam razmišljala o tome da počinim samoubistvo.
Život se činio tako bezvrednim...
a smrt tako jednostavnim rešenjem.
Ljubavi, još uvek možete pisati jedna drugoj.
Ljutnja prema majci je ključala u meni...
jer je postala glavna prepreka na mom putu.
Iznenada mi je pao na pamet način na koji mogu zaobići tu prepreku.
Kada bi umrla...
Ne mogu nikako da odredim...
koliko je neprocenjiv doprinos dr. Hjulma...
fakultetu u Kanterberiju, kako u društvenom tako i u službenom pogledu.
Želimo njemu i gđi. Hjulm sve najbolje u budućnosti.
Sve će biti u redu, Đina.
G. Peri mi je obećao 50 funti za mog konja.
To je 120! Još samo 30 funti i imaćemo za karte!
Ne vredi!
Bila sam danas u kabinetu za izdavanje pasoša.
Neće da mi daju dok ne napunim 20!
Ali to nije istina! Ja ga imam!
Ne!
Treba mi pristanak mojih prokletih roditelja.
Nemoj plakati, Đina, Đina, molim te nemoj plakati.
Nećemo se rastajati.
Neće nas naterati!
Neće!
Ne mogu!
Pomri se od mene! Mrzim te!
Ivon...
Nemoj da si takva, ljubavi.
Nisam rekla Debori za moje planove o uklanjanju majke.
Još nisam donela odluku...
jer poslednje što želim je da završim u popravnom domu.
Pokušavam da nađem način.
Upravo sam razgovarala sa Hildom Hjulm preko telefona.
Šta je sada? - Kaže da je Džuliet u teškom stanju.
Van kontrole je.
Rekla sam joj da Polin neće ići u Južnu Afriku ali odbija to da prihvati.
Pa, pretpostavljam da ste isto to i vi čuli od svoje ćerke.
Ivon ne razgovara sa mnom već skoro dve nedelje.
Da.
Nije lako nikome od nas, gđo. Riper.
Izbacila nas je iz svog života, gđo. Hjulm.
Došlo je do toga da smo majka i ja vrlo zabrinuti.
Ono što predlažem...
je da dozvolimo devojkama da poslednje tri nedelje provedu zajedno.
Hteli bi da Polin dođe i ostane sa Džuliet dok ne otputuje.
Da li je to dobra ideja?
Telefoniraću vam večeras, gđo. Hjulm.
Da, da. Naravno.
11. juna 1954.
Čarls! Čarls! Čarls!
Shvatili smo zašto Debora i ja imamo tako veliku povezanost...
i zašto se ljudi tako odnose i gledaju na nas.
To je zato jer smo lude!
Obe smo potpuno i divlje lude!
I svi sveci su takođe ludi!
Dr. Hjulm je lud, lud da ne može biti luđi.
Tada sam prvi i jedini put videla "To".
Debora je uvek govorila koliko je odvratan.
"To" je zastrašujuć. Užasan je!
Nikada u svom životu nisam videla nešto tako užasavajuće!
Ali ja ga obožavam!
Požuri!
Debora, zatvori vrata!
Razgovarali smo neko vreme o "To", postajući sve više uzbuđene.
Odredili smo kako svaki od svetaca mora voditi Ijubav.
Proveli smo ludu noć probajući sve svece.
Bilo je predivno.
Božanski prekrasno i samo naše!
Osećale smo istinsko zadovoljstvo.
Sada znamo sve o mirnoći zvanoj "blaženstvo".
Radost onoga što se zove "greh".
Idem sa tobom.
Da.
Znam šta ću uraditi sa majkom.
Ne želimo ništa komplikovano.
Nekakva vrsta... nesreće.
Ljudi umiru svaki dan.
Naš glavni plan je bio da ubijemo majku.
Ta ideja nije bila ništa novo...
ali ovaj put smo napravile plan kako ćemo to da izvedemo.
Pažljivo smo ga razradile i obe smo bile oduševljene idejom.
Naravno, bile smo pomalo nervozne...
ali je zadovoljstvo iščekivanja bilo sjajno.
Samo najbolji prevladavaju sve prepreke...
u potrazi za srećom.
Prošla noć je za obe bila fantastična. U svakom pogledu.
Pokupili su me u 14:00.
Bila sam vrlo slatka i pristojna.
Malo sam razradila naš plan.
Pomalo čudno, ali nisam osećala grižu savesti.
Kada sam se ujutru probudila, žustro sam pomagala majci.
Debora me nazvala i odlučile smo koristiti ciglu i čarapu...
radije nego vreću sa peskom.
Temeljno smo razradile ubistvo.
Osećala sam se veselo, kao da pripremam zabavu iznenađenja.
Majka nije ništa naslućivala...
a srećni događaj se treba odigrati sutra popodne.
Sledeći put kada budem zapisivala u dnevnik, majka će biti mrtva.
Baš čudno. Ali ipak prijatno.
Mamice!
Pišem ovo ujutru pred smrt.
Jako sam uzbuđena i...
prošla noć je bila kao da je Badnje veče.
Idem ustati.
Džuliet?
Požuri.
Mislio sam da sam te izgubio.
Mamice.
Obrazi su ti se zarumeneli.
Nisam to videla već jako dugo.
Zdravo! Lepo se provedi, dušo.
Hoću.
Radujem se već unapred.
Zdravo, tatice!
Vidimo se uveče!
To je dovoljno hleba da se nahrani cela vojska.
Zdravo. - Zdravo, Džuliet.
Oh, kakva divna odeća.
Hvala vam. Kupljena je za posebnu priliku, gđo. Riper.
Voće.
Staviću ga u posudu.
Hajdemo gore, Debora.
Sinoć sam napisala prvih 10 stranica moje opere.
U redu.
Da li si se oznojila? Sva sam se oznojila.
To je priča u tri čina sa tragičnim završetkom.
Tvoja majka je prilično nesrećna žena, zar ne?
Razmišljala sam satima da li bi Karmelita...
trebala prihvatiti Bernardovu bračnu ponudu.
Mislim da ona zna šta će se dogoditi.
Izgleda kao da se ne ljuti na nas.
Ali na kraju sam ipak odlučila da ne prihvati.
Mislim da bi to pokvarilo svu zabavu.
Ljubavne afere su mnogo uzbudljivije od brakova.
Mama to može da potvrdi.
Istina je. Viđen je na odeljenju ženskog rublja. Zar ne, Vendi?
Nema ništa loše u tome da Sir Edmund Hilari kupuje donje rublje za svoju ženu.
On je vrlo fin čovek.
Kladim se da je to bilo termo-rublje.
Kladim se da postave šator na sredini svoje spavaće sobe...
i prave se da su na planini.
Dosta je bilo, Ivon. - Taj čovek je zadužio naciju.
Dobro, ko će mi pomoći da pospremim?
Ja ću, mama. Samo da se pomerim od Stanlija i Olija.
Bolje mi je da krenem. Zdravo, ljubavi.
Zdravo.
Lepo se provedite na izletu.
Zdravo, tata. - Zdravo, g. Riper.
Pa, idem se ja malo srediti.
Zar nije predivno?
Idemo se prošetati malo dole. Hajde, mamice.
Ja bih prvo popila šoljicu čaja. Hajde.
Ti ga uzmi.
Oh, ne. Pazim na liniju.
Ali vi niste debeli, gđo. Riper.
Dobila sam dosta na težini preko Božića.
Hajde, mama.
Ugodi sebi.
U redu.
Ivon, ljubavi, trebalo bi da se vratimo.
Ne želimo da zakasnimo za autobus.
Džuliet, zakopčaj kaput. Prehladićeš se.
Vidi, mama...
Đina!
Požuri!
Ne!
Nemoj da me udaraš!
Đina!
Nemoj da ideš, dolazim! Dolazim!
Ne idi!
Ne možeš!
Žao mi je.
Ne!
U satima koji su usledili nakon Honorinog ubistva...
policijska pretraga kuće Riperovih je otkrila Polinin dnevnik.
To je rezultiralo njenim trenutnim hapšenjem zbog ubistva majke.
Džuliet je uhapšena sutradan pod optužbom za ubistvo.
Nakon Polininog hapšenja, otkriveno je da Honora i Herbert Riper nisu bili venčani.
Zato je osuđena pod majčinim devojačkim prezimenom, Parker.
U avgustu 1954. Visoki sud Krajstčerča je odbio žalbu o neuračunljivosti.
Polina Parker i Džuliet Hjulm su proglašene krivima za ubistvo.
Premlade za smrtnu kaznu, poslate su u odvojene zatvore...
gde su "Zadržane po volji Njenog Visočanstva".
Džuliet je puštena u novembru 1959.
I odmah je napustila Novi Zeland i pridružila se majci negde preko mora.
Polin je puštena dve nedelje kasnije ali je ostala na Novom Zelandu...
zbog uslovne kazne sve do 1965.
Uslov njihovog oslobađanja je bio da se više nikada ne sretnu.